EL QUE VA VIURE
EL MEU NEN
![maltractament a la infància - el que va viure el meu nen interior, dolor, ferida, vergonya, shock, comprensió, sanació, dignitat, validació, acceptació, reconeixement](https://amatutrauma.com/wp-content/uploads/2022/06/CAT-Titols-Articles-POST-IG1-768x768.jpg)
Sigui el que sigui que va viure el meu nen a la seva infància, ho està revivint ara un cop i un altre… amb menor o major intensitat, però la seva història es repeteix fins que decideixi entrar en ella i el dolor que aquesta guarda. Reviure la meva ferida m’ofereix l’oportunitat d’integrar aquesta part, plorar-la, assumir-la i descobrir la lliçó que, malgrat tot, amaga.
El que va viure el meu nen/a en el passat, ho visc jo encara avui.
Segueixo experimentant-ho cada cop que alguna cosa hem recorda aspectes o detalls del que va succeir aleshores. I això és perquè el meu nen/a segueix viu dins meu. Qualsevol situació que em connecti al que va viure el meu nen, em retorna novament cap a ell. Pren el control sobre mi, i el seu dolor, la seva vergonya i la seva ferida em poseeixen.
![maltrato en la infancia lo que vivió mi niño interior dolor herida vergüenza shock comprensión sanación dignidad validación aceptación reconocimiento](https://amatutrauma.com/wp-content/uploads/2021/12/girl-535251-scaled-e1640690275511-672x1024.jpg)
Però hi ha una raó per a això… Per aquest motiu no és útil lluitar contra aquest fenomen, ni rebutjar al meu nen, les meves emocions o la meva infància.
El que va viure el meu nen/a, no ho va poder integrar. No va saber com sostenir-ho, respirar-ho o acceptar-ho. És possible que entrés en shock i es bloquegés, o potser fugís de la sensació i es refugiés a la seva imaginació…
O pot ser que cedís la seva voluntat i es rendís per a complaure i sobreviure. O fins i tot podria haver simulat no sentir, desconnectant-se de sí mateix i fent veure que no l’afectava.
Diversos són els mecanismes o estratègies d’evitació que va poder aprendre el nostre nen/a llavors… però una sola es la solució per a que nosaltres deixem d’evitar-lo a ell ara: permetre’ns sentir el que sigui que no va poder sentir aleshores.
INTEGRAR LA PART EXCLOSA
I l’única raó per a fer-ho és que, mentre no ens permetem reviure-ho, la vida ens portarà recordatoris constants i repetius per què mirem el que no estem mirant. Perquè la vida no exclou res, i el nostre repte d’aprenentatge comporta la integració de tot allò que hem mirat d’excloure amb el pas dels anys.
El que va viure el meu nen/a, ho torna a reviure un cop i un altre… a vegades amb menys força, altres amb major intensitat. Però si ho reviu és, senzillament, per a donar-me l’oportunitat a mi d’integrar aquesta part, assumir-la i esbrinar la lliçó que amaga.
![maltrato en la infancia lo que vivió mi niño interior dolor herida vergüenza shock comprensión sanación dignidad validación aceptación reconocimiento maltrato en la infancia lo que vivió mi niño interior dolor herida vergüenza shock comprensión sanación dignidad validación aceptación reconocimiento](https://amatutrauma.com/wp-content/uploads/elementor/thumbs/baby-2616673-scaled-e1640690626190-pi6e3eo5slpyc0aowfxcr6vat88nbsceemrj43jtpq.jpg)
Perquè el meu nen/a no va ser capaç d’experimentar-ho en profunditat, potser es va desbordar i va creure que no podria sobreviure davant d’això. Però el que és ben cert és que va poder fer-ho: va sobreviure i està aquí ara, amb una altra forma però amb el dolor de la mateixa ferida.
Gràcies a que ell va sobreviure, estàs avui tu aquí. Gràcies a que tu estàs avui aquí, pot sobreviure ell cada dia a través teu.
El que va viure el meu nen/a, ho va deixar a mitges. Va deixar de viure-ho per por a morir.
El que va començar a viure el meu nen aleshores, necessito acabar-ho de viure jo ara.
El meu nen/a em crida, em necessita com qualsevol nen necessita d’un adult per a que l’acompanyi, contengui, recolzi i sostingui.
El meu nen/a ha tornat per a portar pau a la seva infància… però per a pacificar-la, abans necessito abraçar-la i acceptar-la.
Abans necessito abraçar i acceptar al meu nen o nena i al seu dolor.
I quan ho faci… la ferida potser continuï fent mal cada cert temps, però sens dubte haurà començat a cicatritzar.
![maltrato en la infancia lo que vivió mi niño interior dolor herida vergüenza shock comprensión sanación dignidad validación aceptación reconocimiento](https://amatutrauma.com/wp-content/uploads/2021/12/hands-918774-1024x768.jpg)